Фридрих Шилер
Скиталец

Превод от немски: Димитър Стоевски, —

chitanka.info

В ранната и свежа пролет

на житейските си дни

аз напуснах в порив волен

дом и ведри младини.

Дръзновено запокитих

делничния земен дял

и поех с душа разкрита

пътя, който бях избрал.

Тласкан от надежда чиста,

с вяра в детската си гръд

глас долавях: „Все на изток

следвай своя верен път!

Стигнеш ли пред златни двери,

отвори и влез без страх —

вечност там крила разперя

над роденото от прах.“

В тъмна нощ и знойно пладне

аз вървях, вървях — уви,

онова, що дирех жадно,

ни веднъж не се яви.

Не възпряха ме призвездни

чуки и потоци зли,

мятах мостове над бездни,

път проправях през скали.

Все вървях. Река се ширна

в край, от слънце озарен.

Там е изток! Аз се нирнах

с радост в скута й студен.

Стигнах до морето синьо,

спрях пред крайния предел,

но над водната пустиня

не разсветна мойта цел.

Няма мост и път не води

никъде за тук и там,

недостъпен небосвода

висне над земята ням.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.